Pável István - Kiadom magam

ÉBREDÉS

> Sokszor megtörtént már, ó az a nagy csoda, rám szólt
> Mérgesen ébresztő órám: Ébredj fel! - a vádlón -,
> Durván, foghegyről odavágott hang, a parancs fájt.
> Míg engedelmes agyam, mint unt termés a narancsfát,
> Könnyen, búcsú nélkül hagyta el, álmaim édes
> Nektárt kínáló erdejét. Kín, spártai élet,
> Mint keserű forrás vize árad a sírva köszöntő
> Értelem. Ébredek. Ármány foszt meg a tiszta örömtől.
> Nézd a napok unalomtól terhes súlya alatt én
> Görnyedek. Árt minden nap. Álmom csak te maradj még.

> Bp.1998.02.01-05.
> 04.10 .

-

© Pável István, 2005