CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

VARGA IBOLYA - SZELÍDEN

43. OLDAL

A LEGOPTIMISTÁBB EMBER ÉNEKE
(József Attila: Tavaszi ének c. verséhez)

> Eljött hát a szép tavasz!
> Már nincs nálam több sebtapasz.
> Az utcákon új falragasz,
> Sok meleg hirdetés.

> Lágy szellőt hoz a pirkadat!
> Ni, egy kuka még itt maradt!
> Akad benne pár jó falat,
> Kettőnknek kevés.

> Virágzó lombú fák alatt!
> Vonszold a fagyott lábadat!
> S a kartonpapír ágyadat
> Jövőre elteszem.

> Nézd a gyönyörű kék eget!
> Festeni szebbet nem lehet!
> Zöldell a fű én legelek,
> Te hozod a vizet.

> Az aluljáró még oly hideg.
> Hová lettek a többiek?
> A halál itt járt, még itt liheg,
> Sok dolga volt idén.

> Ott szerelmes ifjú fűz szüzet.
> Találtam csikket, adj tüzet!
> Hogy féltik spórolt pénzüket!
> Ez tiszta őrület!

> Harmat cseppen félereszről.
> Sok emelt díjas sms-ből,
> Mit kicsiklandoznak zsebedből,
> Jól megélnénk mind!

> Mit vársz a tavasztól kérdem én?
> Te szingli nő, s te vén legény?
> Az életed csak képregény.
> Alig van már remény.

> Ezt a citerát most elteszem,
> Jövőre ugyanitt meglelem.
> Csak ne ilyen hideg tél legyen
> A városszéleken!

> Pacsirta szól és rám köszön.
> Maholnap én is költözöm!
> Nincs is a léthez sok közöm,
> Csak életösztönöm.

> Szemétlankámon ébredek.
> Semmit se tehetek értetek!
> Kit érdekel, hogy éhezek?
> Bocs, hogy létezek!

> Pacsirta szól és fecske fenn.
> Senki se hallja énekem.
> Reménybe fulladt életem,
> A tavaszt éltetem!

> 2005

> Urbán Orsolya: A legoptimistább ember éneke

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ