CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

VARGA IBOLYA - SZELÍDEN

6. OLDAL

EGY PUSZTULÓ ÖREG FA EMLÉKÉRE

> Méhedben hány tavasz rügyei élnek!
> Hány letört gally és tépett virágok!
> Mások, ha halálodról beszélnek,
> Vidámak. Én veled gyászolok.

> Tartottad koronád annyi éven át...
> Otthonomat óvtad az esőtől, széltől.
> Kibírtad a téli uzsorát,
> Hisz magad mesélsz a letűnt időkről.

> Hány reggel láttalak harmatos szemekkel,
> Csodáltam langyos könnyeidet,
> S hány reggel láttalak hervadt levelekkel,
> Csodálnálak, de már nem lehet.

> Hány délben adott enyhet hűs árnyékod,
> ha megfáradva alattad jöttem el.
> Hány délben játszottam új és új játékot
> a félve hulló, sárguló, tarka levelekkel.

> S hány este álltam itt meg!
> Szeretni bátorságot sötét árnyad adott.
> Elhervadt egy. Más jött helyébe.
> Szeretek megint, de veled gyászolok.

> 1975

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ