CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

VARGA IBOLYA - SZELÍDEN

35. OLDAL

TAVASZ NOVEMBERBEN

> > Egy szál fehér ibolya kinyílt a kertben.
> > Csipetnyi tavasz, novemberben.
> > A fénytől, langyos szellőtől
> > részegen és bódultan,
> > még utolsó nyüzsgésre
> > előmerészkedtek a bogarak
> > és várnak.
> > Hosszú, áttetsző, selyemszálú haja van a fának.
> > Ahogy ebben a késő őszi napsütésben,
> > a meleg még kicsit kéreti magát a télnek,
> > csillog, lobog ezernyi ökörnyál.
> > A platán rázogatja maradék sárga leveleit
> > a szélnek,
> > s emez osztja szerteszét, igazságosan.
> > Látom a vén diófa immár csupasz ágain
> > a sok pókfonál lebeg, a vége messze van,
> > mintha őszanyóka állna ki a szélbe,
> > haját lobogtatni, emlékezvén fiatalságára,
> > belenevetni a napnak sugarába
> > az életszeretettől boldogan.
> > S én már teljesen el is felejtem,
> > hogy az ezüstösen csillogó hajszálak végén,
> > valahol
> > egy pókocska utazik, új otthon utáni vággyal.
> > S landolva, ismeretlen tájon araszol.
> > A verebek zajosan pancsolnak a leszakadt
> > csatornában, a maradék kis esővízben,
> > oly alaposan végzik a fürdést, olyan elmélyülten,
> > mert észre sem veszik, mindegyik ott maradt,
> > hogy ott állok karnyújtásnyira, mosolyogva
> > ezen a pár percén az igazi csodának,
> > amitől kicsit megbékél a lelkem.
> > Nem vesznek észre, és lefröcskölnek engem.

> > 2004

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ