CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

VARGA IBOLYA - SZELÍDEN

46. OLDAL

ÖT PERC A VÁROSBAN

> Leparkolunk, s amíg megvárlak,
> mondod, nézzem meg azt az áruházat.
> A kirakatig jutottam el.
> „A téma az utcán hever”
> mondom: hever az utcán,
> a hajdan volt ember
> most kellemetlen tereptárgyként
> mert nem kell, ott hever
> a járda mentén
> a mély, széles kirakatpárkányon
> egy tucat régi gyűrött újságon
> alszik
> s egy kartondobozzal takarózik
> olykor vakarózik
> az autózajok
> időnként fölzavarják,
> haja tövén a legyek, a morzsák és a hangyák
> még aludni hagyják
> aztán a váltás megjön, ásít,
> némán ágyaz, a párnája tömött reklámszatyor;
> társa talpába rúg
> no nem, nem látsz itt háborút,
> csak a cipőt rúgja le végül
> mielőtt a téglaágyba szédül,
> ő is aludni tér.
> S így helyet és lábbelit cserélve,
> most ő vigyáz a másik helyére.
> A Téma föláll, nyújtózik, szellent
> krákog és csikket keres,
> rágyújt, s reggelizni indul:
> közvetlenül a kukából eszik,
> a kólás dobozokat üresre szürcsöli.
> Most, hogy megvolt a reggeli
> Toalettre megy a szemközti falhoz.
> körül se néz, nem társa a szégyen,
> addig én se nézem.
> Számára a világ láthatatlan
> Csak ő van e mély kirakatablakban
> Meg a hozzá hasonló társak
> Na várj csak!
> hiszen nem igazi társak,
> Csak a hely néma őrzői, mint a portás,
> Ki műszak végén ásítva egy párat
> A küszöbön várja a váltótársat.
> Átadva az ágyat.
> Tán a nevét se tudja, minek?
> a névtelen az nem tartozik sehová
> nem is hiányzik senkinek
> akit az ember néven nem nevez
> nem is kötődik semmihez.
> tehát nincs.
> A Téma nem koldul, nem kér
> szótlan,
> eltűnik egy irodaajtóban,
> s ott megőrzött szatyrával útra kel
> gyűjteni, mi ételre vagy a lovira kell.
> Még látom, hogy egy-egy kukát felderít
> Egy öltönyös utánaköpött.
> Aztán szem elől vesztem,
> már nyüzsög a járda
> s én beleszédülök e mesevilágba
> A Téma megszökött.

> 2001

> ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

> *

> NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ