CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

VARGA IBOLYA - SZELÍDEN

15. OLDAL

ANGYAL

> A magasban fecskék szállnak,
> hírnökei tavasznak, nyárnak.
> Pici lányom nézte, nézte,
> hogy cikázik fönn a fecske
> Nézte, míg csak bírta szeme.
> Hej! – ha Ő is repülhetne!
> Fel-fel, a vakító kékbe,
> s Ő is épp így visszatérne,
> visszaszállna, ide az ölembe,
> csókot lehelni őszülő fejemre.
> Megölelném szárnyaló kis lelkét,
> ahogy Ő öleli álmában a fecskét.
> Képzeletben piciny tenyerébe zárja,
> tán suttogja is: ne félj, te kis drága!
> Aztán a bársony kalitkát kitárja,
> puszit kap fejére az apró madárka.
> Elrepül, messze száll, hosszan néz utána.
> Hogy elengedte, most már meg is bánta.
> ...De éjjelente látja, míg alszik cumijával,
> repül a fecskéje, fején puszijával.
> Aludj kicsi fecském, édes kicsi lányom.
> Itt ülök ágyadon, álmodat vigyázom.
> - Most megrebbent a pillád.
> Kinek int kezecskéd?
> Ó, már én is látom:
> itt suhant a fecskéd!

> 1981

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ