CÍMLAP | TARTALOMJEGYZÉK | AJÁNLÁS | ELŐSZÓ | ÖNÉLETRAJZ | IMPRESSZUM

VARGA IBOLYA - SZELÍDEN

28. OLDAL

HÁBORÚ

> Amikor a kés pengéje villan,
> mert a szó éle megcsorbult régen
> és a falról a vezetékes rádió
> reccsenve nyekken a konyhakövön.
> A szódásüveg újratöltve,
> a söröskorsó-pajzzsal körbe-körbe,
> tántorogva dúl a csata.
> A féltékenység már az együgyű káromkodást is
> dühödt gombóccá gyűrte össze a torokban,
> csak a villámló egymásba nézés,
> a fojtott fújtatás
> szakad ki a kába-lila fejekből,
> a görcsös én-győzök testek
> némán egymásnak feszülnek,
> olyankor jobb messzire kerülni.

> Egy mezítlábas ötéves árnyék
> pizsamában menekül a kukucskáló-ablakon,
> ki az éjszaka biztonságába.
> Ahogy fut, talpa bőre odaragad
> a jeges aszfalthoz, de már nem is érzi,
> könnyezve is inkább csak sejti, hol a menedék,
> ahol a derékig érő hajfonattal, az öreg tündér
> ölébe kapja, s dugja melegített takarók közé,

> aki némán cselekszik,
> szótlanul törődik,
> hangtalanul szeret,
> nem is kérdez,
> mert ő mindent ért,
> mert ő mindent tud.
> Csak békességet,
> nyugalmas álmot
> varázsolni képtelen.

> 1977

ELŐZŐ OLDAL - KÖVETKEZŐ OLDAL

*

NETKÖTET PROGRAM - IRODALMI RÁDIÓ