_

Úgy fáj

Fáj a reggel ébredése.
Fáj a szó, mellyel vétkezem.
Fáj, ha sírnak mások.
Fáj, ha nincsen szeretet.
Fáj, ha elhervadni látom
a rózsaszálat és az életet.
Fáj, ha temetőben járok,
s a sírkeresztek némán intenek.
Fáj, ha öreganyó reszketeg kezéből
a rózsafüzér lassan porba hull.
Fáj, ha nagyapókat látok
görnyedezni görbebotjukon.
Fáj, ha gyermek sír kenyérért,
és édesanyja halkan felzokog.
Fájón-fáj az árva gyermek sorsa,
kit szülője reánk is hagyott.
Fáj, ha kéregetni látok,
de a bankó sunyin meglapul.
Fáj, ha ember, ember ellen támad,
és marakodnak, mint kutyák koncokon.
Fáj, ha Istent nem ismernek,
s könyörögve a bűnös nem zokog.

_______________