> > > > Egyedül, szabadon

> > > > Végtelen csend,
> > > > Nyomasztó nyugalom,
> > > > Kihalt táj,
> > > > Sárguló csonthalom.

> > > > Elfelejtett sírhely,
> > > > Titkos, ősi vadon;
> > > > Milyen rossz így élni:
> > > > Egyedül, szabadon.

> > > > Míg fogva tartottak
> > > > Csontvázmerev láncok,
> > > > Életem keserűnek
> > > > És rab-életnek látszott.

> > > > De mikor a rácsok
> > > > Felnyíltak előttem,
> > > > Óvatlanul szabadulva
> > > > Szívem összetörtem.

> > > > Most fekszem a sötétben,
> > > > Lelkem fakó, s halott.
> > > > Hát örülnöm kéne,
> > > > Hogy végre szabad vagyok?

> > > > Körülöttem hullaszag,
> > > > Sárguló csonthalom.
> > > > Végtelen csend,
> > > > Nyomasztó nyugalom.