> > > > Földbe temetve
> > > > (egy halott nő elmélkedése)

> > > > Márvány-kezemmel testemhez érek,
> > > > Amely kővé dermedt s fagyott.
> > > > Körülvesz a néma sötétség...
> > > > Egy penészes kripta mélyén vagyok.

> > > > Ahol a vad kés, testembe hatolt,
> > > > Most férgek isszák alvadt vérem.
> > > > Egyhangúan és éberen bár,
> > > > De én is holtak életét élem.

> > > > Rothadó foszlány egykor szép ruhám,
> > > > S parfümöm az elmúlás bűze.
> > > > fehérlő fejemre koszorút
> > > > Fekete pókok serege fűzte.

> > > > Nem tudom, mióta pihenek itt
> > > > Mocsok-lepte koporsómba téve.
> > > > Nyílt szemeim semmibe merengnek;
> > > > Még nem nyugodtam bele, hogy vége.

> > > > Bánki Anna: Földbe temetve