> > > > A holt-király ébredése

> > > > Átokhegyek lábainál,
> > > > Mélykék tó vizében,
> > > > Harag gyúlt egy halott király
> > > > Rég nyugvó szívében.

> > > > Bezárva a koporsó-várba,
> > > > Melynek hínár borítja falát,
> > > > Holtan pihenve várta
> > > > Az ébredésnek dalát.

> > > > Eljött a várt pillanat
> > > > S bár teste már kihűlt,
> > > > Mikor vöröslött a pirkadat,
> > > > Kriptájában felült.

> > > > Tűzben égett újra
> > > > Holt-fehér arca
> > > > (A kínzósereg ura
> > > > Ismét kész a harcra!)

> > > > Ült a sötét mélységben,
> > > > Vaskezét bosszúra emelve.
> > > > Nem tudta, mily régen
> > > > Van már eltemetve.

> > > > Túlvilágba térte óta
> > > > Évezredek teltek.
> > > > Ő mélyen aludt, lenn a tóban,
> > > > Míg mások urak lettek.

> > > > Most ébredt, mert a régi tűz
> > > > Újra fellobbant,
> > > > Mely minduntalan csatába űz;
> > > > Szíve egyet dobbant.

> > > > De a király ébredése egy pillanatig tartott,
> > > > Ültéből lassan visszahanyatlott.
> > > > Szikrázó szeme üvegessé vált;
> > > > Nem kerülhette a kínzó halált.