# 13 Az egri parancsnokok Nádasdy Tamásnak

###### 1552. október 19. Eger

Tekintetes és Nagyságos Úr, igen tiszteletreméltó urunk. Szolgálatainknak készséges ajánlását.

Biztosak vagyunk benne, hogy Tekintetes Uraságod előtt jól ismert: Eger várát a török, a keresztény név ellensége milyen sokáig tartotta körülzárva és ostrom alatt. E kemény ostrom a mindenható Isten végtelen és kimondhatatlan könyörülete folytán tegnap véget ért.* Az ostrom során Isten segítségével és támogatásával erőnkhöz mérten arra törekedtünk, hogy hűségünket és igyekezetünket egészében megmutassuk a szent királyi felség, a mi kegyelmes urunk ügye iránt és ennek a nyomorúságosan tönkrejutott országnak védelmében katonáink nagyarányú elveszítésével, vérük és vérünk hullásával, egyúttal az ellenség súlyos kárával.

Minthogy azonban a várat annyira szétrombolták és a földdel tették egyenlővé, hogy inkább mezőnek, mint várnak látszik, az egyéb szükségesekből is kifogytunk, amiről a szent királyi felségnek elég kimerítően írtunk és a jelen sorokat felmutató nemesek, János vajda, Iványi György, Somogyi András és Kőszeghi Albert útján tájékoztatás sok mindent jelentettünk, amit Tekintetes és Nagyságos Uraságod tőlük pontosan megtudhat. Ezért szerettet kérjük Tekintetes és Nagyságos Uraságodat, hogy sorainkat felmutató említett embereink minden szavának adjon hitelt és a szent királyi felségtől eszközölje ki, hogy könnyen a király [I. Ferdinánd] elé juthassanak, kegyesen meghallgatást nyerhessenek és kedvező válasszal gyorsan visszatérhessenek. Továbbá, hogy a királyi felség a várat, minthogy a törökök torkában van, új és egészséges katonákból álló őrséggel, egyéb hadi felszereléssel és lőszerrel olyan mértékben lássa el, hogy az ellenség számára, ha részéről újabb próbálkozásra kerül sor, mindig bevehetetlen legyen.* A magasságos Isten Tekintetes és Nagyságos Uraságodat sokáig szerencsésen tartsa meg.

Eger várából, az Úr 1552-ik évében, október 19. napján.

Dobó István Petheő Gáspár
Mekcsey István Gergely deák
Zolthay István

Sinkovics István fordítása latinból

Sinkovics, 1. 82–83. Nr. 13. Eredeti.