Bethlen első feleségének huszonhat évvel korábbi halálát Önéletírásában részletesebben s megdöbbentően írja le. Két részlet, amely még kifejezéseiben is hasonló a levélben írottakhoz: „Halála előtt negyednappal délután néki háborodék, iszonyú egymás ellenében által függesztett, szegzett szemmel nézni és sikoltani kezde: Jaj, jaj, bizony elkárhoztam. Meg-meg imádkozott, s mondta: Nem kárhoztam. Ismét: Jaj! bizony elkárhoztam. Meg imádkozott, s monda: Nem kárhoztam. Tartott ez a harc majd épen tizennégy óráig… Osztán nékem monda: Ebben a két gyermekben kegyelmed nem boldog, mindazonáltal kegyelmed el ne vesse. Én sírtam az ágya lábánál”.