AZ
1 7 9 5.
UJ
ESZTENDŐRE
KÉSZÜLT
V E R S E K.

P E S T E N
Nyomtattatott Patzkó Ferentz Betűivel.

A mű elektronikus változatára a Nevezd meg! - Így add tovább! 4.0 Nemzetközi (CC BY-SA 4.0) Creative Commons licenc feltételei érvényesek. További információk: http://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0/deed.hu 

Elektronikus változat:
Budapest : Magyar Elektronikus Könyvtárért Egyesület, 2010
Készült az Internet Szolgáltatók Tanácsa támogatásával.
Készítette az Országos Széchényi Könyvtár E-könyvtári Szolgáltatások Osztálya
ISBN 978-963-417-407-3 (online)
MEK-07855

Az Örök Valónak
Fogyhatatlan Jónak,
       Te! szabad Teremtménye!
Mindenhatóságnak,
’S halhatatlanságnak
       Világra küldött fénye.
            * * *
Nézz a’ nagy Világnak,
E’ szép alkotmánynak
       Bár akármelly részére;
Ez uj Esztendővel
Önként, vagy erővel
       Változást vár ügyére.
            * * *
Küszködik magával,
Mint Tenger’ habjával
       Egy romladozó Gálya:
Mellyet üzőbe vett,
Tsapkod, rongyol, hány, ’s vet
       Zuggó habok’ dagálya.
            * * *
Boldog, ki hajóját
Birja, ’s vitorláját
       Tsendes szél lebegteti:
Mert van, ki meg-óvja;
Bölts Kormányozója
       Veszélyektől meg-menti.
            * * *
Süllyeszti Hajóját,
Ki ép vasmatskáját
       El-veti kormányával:
’S vesztvén vitorláját,
Váltya Árbotz-fáját
       Szabadság’ póznájával.
            * * *
Boldogtalan pózna!
Gomba-ként ma nőtt fa,
       Leveletlen száraz ág!
Sem árnyék alattad,
Sem gyümölts nints rajtad,
       Sem zöld bimbó, sem virág.
            * * *
Egy vörös Sapkával,
Tarka bokrétával
       Kérkedik a’ teteje:
Mit tarthattsz e’ - felöl,
Mert ez üres belöl,
       Sem feje, sem veleje.
            * * *
Mindanyi Nemzetek
Hajóban eveztek
       E’ nagy Világ’ Tengerénn:
Ritkát láttz kényében
Békesség’ ölében
       A’ Szerentse’ tenyerénn.
            * * *
’S pedig mi faggattya?
Mi tsiklandoztattya,
       ’S rontya békét kényének?
Mi őt’ változtattya,
Tsak puszta szózattya
       A’ Szabadság Nevének.
            * * *
Kapkod az ujságon,
Indúl más szokáson,
       Tsak rabságát tseréli;
Söt olly változást tesz,
Hogy szabadból rab leszsz,
       És tzélját el nem éri.
            * * *
Magát meg-emészti,
Vérét, ’s Népét veszti,
       Egy gőgös nevezetért;
Melly valóban rabság,
Nem igaz Szabadság,
       ’S halált nyújt az életért.
            * * *
Az igaz Szabadság,
Nem pártos Zavarttság:
       Jámbor: ’s nem istentelen;
Nem gyilkos, vérontó,
Nem rabló, pusztittó:
       Józan: ’s nem törvénytelen.
            * * *
Isteni félelem,
’S a’ józan értelem
       Annya e’ Szüleménynek:
Dajkája Tisztesség,
Szeretet, ’s Egyesség,
       Ez’ illy édes reménynek.
            * * *
Nem a’ gyilkolásban,
Bátor pusztittásban
       Keresi igasságát:
Tüz, viz, lántz, vagy kötél,
Kasza, nyil, vagy kard-él
       Nem szerzi méltóságát.
            * * *
Diokletziánok,
Heródesek, Nérok
       Lám! nintsenek felettünk;
Népünk’ gúnyolói
Törvényünk’ rontói
       Nem fetrengnek elöttünk.
            * * *
Talán szabadabb lészsz?
Ha azonn erőt vészsz,
       Ki él, ’s piheg javadra,
Ki figyel szüntelen,
De nem törvénytelen,
       Rendes Szabadságodra.
            * * *
Rend, ’s Törvény el nem fogy,
Mint Nap, ’s Hold le nem rogy
       Ég ellen bár mint ugass:
Az élő Istenség
Marad örök Felség,
       Urad, ’s pedig hatalmas.
            * * *
Az ő Helytartói,
Kik Igazgatói
       Sokasúlt Nemzeteknek:
Hogy betsüljék őket,
E’ Képviselőket,
       Tiszti minden Népeknek.
            * * *
Oh! nem lészsz szabadabb,
Söt valóságosb rab,
       Bár vas-békó nem szoritt,
Ha egy Köz-bódúltság,
Fel-zavartt sokasság
       Hatalmába tántoritt.
            * * *
A’ bün, ’s latorkodás,
A’ rút bujálkodás
       Feslettség’ erköltsei,
Gyilkos gyülöletek,
’S több effélék: Ezek
       A’ rabság’ bilintsei.
            * * *
Az Igaz Szabadság,
Szelidség, nem Vadság:
       Bogár után nem indúl;
Okossággal mérész,
’S mert Főben van az Ész,
       Fő ellen nem bolondúl.
            * * *
Egy függetlenségben,
Egy főtelenségben
       Hogy hogy volna jobb élni?
Mint egy jó Törvénynek,
Egy Igaz Felségnek
       Pajsa alatt nem félni.
            * * *
Gyilkosa Vérének
Hazája Népének,
       Ki olly Szabadságra vágy:
Melly fő-kormányozást,
Rendes Igazgatást
       Maga felett meg nem hágy.
            * * *
Ez egy agg lelemény,
Egy állandó Törvény
       Az Anya Természetben;
Mint nyilván mutattya,
’S általán fenn tartya
       Vad-állatak’ nemében.
            * * *
Félénk Szarvasoknak,
Szorgos hangyáloknak
       Van választott vezérjek;
A’ munkás méhetskék,
Daruak, Gólyák, Fetskék
       Egy vezetőt követnek.
            * * *
Nézd Testállásodat,
Egyenként tagodat
       Lásd, mint szolgál a’ főnek:
Nem szenved rabságot,
Azért, hogy egy tagot
       Esmér Törvény-tévőnek.
            * * *
Élj Te is eszeddel,
Nézd Magyar Véreddel
       Felségedet Atyádnak:
Szabadságod nem vész,
Ha Törvény alatt élsz,
       Neveztess bár Jobágynak.

                                     Kreskay Imre
                              Remet. Sz. Pál Sz. való
                                   Pap.

      P é t s e t t.
Karátsony Havának 24. Napján.