| AZ EMBERI ÉRTELEM HATÁRÁN TÚL |  | Magdalena HODONYI - Ickler |

|  |  | tani, sőt azt sem, hogy ha léteznek, melyik régióban alakultak ki, ezért Földünk viszonylatában a további folyamatokat sem értettük meg. Azért, mert a Föld felülete olyan sokszor alakult újjá. S, világunk előtt olyan sok különböző összetételű világok léteztek, amik igaz megsemmisültek, utána azonban teljesen újonnan indultak be. De soha nem a régi ismétlődött. Vagy mégis. „Isten újra szólt: - A vizek teljenek meg élőlények sokaságával, az égen, a föld felett pedig röpködjenek madarak.” „Aztán újra szólt Isten: - Hozzon elé a föld élőlényeket fajuk szerint: háziállatokat, csúszómászókat és mezei vadakat fajuk szerint.” Meseszerű, tündércipőbe bújtatott értelme miatt gondoljuk egy újonnan kialakuló teremtési folyamatnak. Azonban ellenkezőleg valóságos. Ezen sorok egy előttünk létező elpusztult Világ olyan stádiumának maradványáról ír, amely igaz elpusztult, azonban a lét csíráit nem érintette. Így az elmúlt Világ átmentődött az újonnan kialakult Világba, hogy tovább folytatódhasson. Úgy gondolom ilyen folyamat, hogy egyik világ, a másikban folytatódjon tovább, nem valósulhatott meg eddig a Föld történetében. Azért, mert annak ellenére, hogy átmentődött a lét csírája, bizonyos fokig változott annyiban, hogy a Föld egy olyan bolygóvá vált, ahol az élő húsnak, élettelen hússal kelljen táplálkoznia. Az egyéni lét ezzel semmivé vált, hogy egyöntetűen minden legyen, hogy csak a másikra vonatkoztatva legyen érvényes. És, amikor az összes feltételek megvalósultak ahhoz, hogy az átmentődött lét csírái gyökeret ereszthettek, utána meg kellett valósulnia annak az anyagi |
46 | 47

«első ‹előző 46-47 48-49 50-51 52-53 következő› utolsó» | 1- ... 10- ... 20- ... 30- ... 40- ... 50- ... 60- ... 70- ... 80- ... 90- ... 100- ... 110-