| NOÉ NÉPE |  | Magdalena HODONYI - Ickler |

megmutatta a juhok Urának, felolvasta és a bárányok nevében kérlelte őt, a pásztorok tetteit feltárta, és a pásztorok ellen tanúságot tett. Aztán a könyvet az Úr mellé tette és eltávozott.” AZ ÉG MADARAINAK PUSZTÍTÁSA. „Látomásomban láttam, hogy ilyen módon harminckét nemzedék vette át az uralmat a bárányok fölött, dolgát mindegyik elvégezte, mindegyik idejében legeltette a nyájat és mindegyik a maga idejében pásztorkodott. Akkor pedig látomásomban láttam, hogy az ég madarai leszálltak, a sasok, a keselyük, a héják, a varjak és a madarakat a sasok vezették. Ezek pedig a juhokat megtámadták és szemeiket csőrükkel kivágták és húsukat megették. A bárányok akkor kiáltozva panaszkodni kezdtek, mert a madarak sorra öldösték őket. Amit pedig láttam, azon álmomban sírni kezdtem, főként a pásztorok miatt, akik a nyájat legeltették. Látnom kellett, hogy a kutyák és a sasok a juhokat marcangolják és a juhok csontjain még csak egy csepp húst sem hagynak. Még csontjaik is széthullottak a földön és a juhok egyre kevesebben és kevesebben lettek. Egy ideig néztem, amíg huszonhárom pásztor a nyájat átvette és ezek ötvennyolc időszakon át a nyájon uralkodtak.” AZ ÉBREDÉS KEZDETE. „És íme akkor a fehér báránynak utódai születtek és ezeknek szeme lassan megnyílt és ezek elkezdték a bárányokat felriasztani. A bárányok azonban, mintha nem ismerték volna fel őket és hangjukat mintha nem is hallották volna. Olyanok voltak, mint a süketek és szemük semmit sem volt képes meglátni. Álmomban pedig láttam, hogy a varjak a bárányok közül egyet szétvagdaltak és felfaltak. Láttam, hogy a juhok közül néhánynak szarva nőtt, de a varjak a szarvakat csőrükkel levájták. Egynek pedig
igen hatalmas szarva nőtt, és akkor a bárányok szeme kinyílt. Mikor pedig szemük kinyílt, keresni kezdték a bárányt, és kiáltoztak utána. A pásztorok ezt hallva, mind odafutottak. Ennek ellenére azonban a sasok, a keselyük, a varjak, és héják még mindig le, lecsaptak a juhok közé és elragadták és felfalták őket. A bárányok tűrték, de a kosok kiáltottak. A varjak ekkor megtámadták a kost és megkísérelték, hogy szarvát letörjék, de nem bírtak vele. Hallottam, amikor előjöttek a pásztorok, a sasok, a keselyük, a héják és buzdították a varjakat, hogy a kos szarvait törjék le, azok küzdöttek is vele és harcoltak vele, a kos pedig állta a küzdelmet és segítségért kiáltott.” A KOS KÜZDELME. ”Akkor pedig láttam, hogy eljött az az ember, aki a pásztorok neveit felírta és az írást a juhok Urához felvitte. Az ember a harcban beavatkozott és a kost megmentette. Feltárta, hogy ő kicsoda és a kosok segítségére sietett. Láttam, hogy a juhok Ura haragra gerjedt és akik csak meglátták, menekültek előle, és a félelemtől az ő színe előtt mind olyanok voltak, mintha eszüket vesztették volna. A sasok, a keselyűk, a varjak, és a héják pedig összegyűltek és maguk előtt terelték a mezők valamennyi bárányát, és együttesen mind segítettek egymásnak, hogy a kos szarvát letörjék. Az az ember pedig, aki az Úr parancsára azt a bizonyos könyvet megírta a Pusztulás könyvét kinyitotta. Ezt a pusztulást a legutóbbi tizenkét pásztor (tizenkét Apostol) idézte fel, akik a megengedettnél több juhot öltek meg, többet, mint elődeik. Láttam, amint a juhok Ura hozzájuk lépett a harag vesszejét a kezébe vette és azzal a földre sújtott úgy, hogy a föld megnyílt, a vadállatok, a madarak pedig mind, ahányan csak voltak, ebbe a gödörbe mind belezuhantak. A föld pedig, amikor minden állat belezuhant, a mély gödröt önmaga betemette.”
56 | 57

«első ‹előző 56-57 58-59 60-61 62-63 következő› utolsó» | 1- ... 10- ... 20- ... 30- ... 40- ... 50- ... 60- ... 70- ... 80- ... 90- ...