| URUK - AZ EMBER KÖNYVE |  | Magdalena HODONYI - Ickler |

a régibe kapaszkodva elvessék az újat. A fejlődés azonban megállíthatatlan, amit a Középkor is bizonyított. Hiába próbálták a legkegyetlenebb módon elnémítani, gondoljunk Giordano Brunóra, nem sikerült. Csak azért, mert akár az idő menetébe, a tudományok előrehaladásának ütemébe sem avatkozhat bele ember. Függetlenül tőlünk mennek végbe ezek a folyamatok. Erre már Jézus is felhívja a figyelmet: Máté; Jézus követése 34. „Ne gondoljátok, hogy békét jöttem hozni a földre. Nem békét jöttem hozni, hanem kardot. Azért jöttem, hogy szembeállítsam az embert apjával, a leányt anyjával stb. Az embernek a tulajdon családja lesz az ellensége.” Ennek az értelme azonban nem arra vonatkozik, hogy a családok egymást gyilkolva irtsák. Hanem arra, hogy az újabb generációk minden időben elvetették a régi elavult megszokottat, és modernebb megismerésekkel bővítették. Ami, nemcsak több ezer évvel ezelőtt, hanem még napjainkban is konfliktusokhoz vezet. S, ha Máté; „miért beszél Jézus példabeszédekben” 13-51, sorait is mai értelemmel elemezzük – a példabeszéd magyarázatát, vagy a konkoly, a mustármag, a kovász, az elrejtett kincs, a gyöngy, a háló stb. mind a tudományok fejlődésére irányul. De, hogy még jobban megérthessük megvalósulásunk titkát, vissza kell térjek arra az időre, amikor a Föld legutoljára vált folyékony tűzgolyóvá. Azt azonban, hogy a Földdel ez a folyamat hányszor ismétlődött meg, gondolom erre nem fogunk választ találni soha. Akár arra sem, hogy amikor lehűlt utána hányszor alakult ki a felületén mindig újabb, teljesen más kinézetű és összetételű léti világ. Itt most meg kell állni egy pillanatra, és kis kitérőt kell tenni, mert megismétlem azt, hogy óriási tévedés áldozatai lettünk. Tévedésünk, hogy az Ádám és Éva előtti, első emberiség világát, a mi világunknak gondoljuk csak azért, mert mind a két világ a föld felületén létezett. Annyi különbséggel, hogy
amikor megvalósultak, mindnyájan egyszerre váltak valóra, egyneműekként, nem ismerve a halált, az elmúlást. Viszont a test gyönyörét, a kettős szaporodást sem, mivel halhatatlanok voltak. Tehát a tökéletes Édeni harmónia uralkodott közöttük. Értelmükkel azonban fejlődhettek. És amikor elértek egy olyan fejlettségi nívót, hogy egy részük nemcsak anyagi formává változtatta fénytestű valóságát, hanem egynemiségét, kétnemivé, utána egymással közösültek, majd azok utódaival is. Ezután olyan sokrétűvé váltak nagyságra, kinézetre, és színre, mint világunkban az állatvilág. Azon lények, akik továbbra is megtartották fénytesti formájukat és egynemiségüket, különválasztódtak azoktól. Újra megismételve, a titok először is, abban rejlik, hogy mind a két világ a föld felületén játszódott le. Másodszor pedig, amikor tudományaikkal amiről Énok is ír, megváltoztatták egynemiségüket, hogy egymással, majd utódaikkal közösülhessenek, egészen Kainig halhatatlanok voltak. A Biblia Teremtés Könyve „Isten fiai és az emberek leányai„ 6. 1-4, soraiban erről úgy ír, hogy amikor az egynemi fénylények, kétnemivé változtatta magát és egymással közösültek, azután elkezdtek szaporodni a földön és leányaik születtek, (nem rólunk van szó) az Isten fiai látták, (az első világ lényei) hogy az emberek leányai szépek. Feleségül vették mindazokat, akik tetszettek nekik. Ekkor az Úr így szólt: Nem marad éltető lelkem az emberben örökké, mivel test. Életkora csak 120 év legyen. Óriások éltek akkor a földön, amikor az Isten fiai az emberek lányaival összeházasodtak, és ezek gyermekeket szültek nekik: ezek a régi idők híres hősei. – Vagyis az eposzok, mítoszok, regékben fennmaradó meseszerű lények. Ezen kívül összes tudományaikat is átadták utódaiknak. Megint kiemelem, hogy még jobban megérthessük, az a zavaró ezen sorok értelmében, hogy még ma is úgy gondoljuk, hogy a mi világunkról van szó. Micsoda tévedés, mert az, hogy „az emberek elkezdtek szaporodni a földön, és lányaik szépek, csábosak voltak” nem ránk vonatkozik, hanem az első emberiség világának
36 | 37

«első ‹előző 36-37 38-39 40-41 42-43 következő› utolsó» | 50- ... 60- ... 70- ... 80- ... 90- ... 100- ... 110- ... 120- ... 130- ... 140- ...