| FEKETE TÁBLÁRA FEHÉR KRÉTÁVAL ÍRUNK |  | Magdalena HODONYI - Ickler |

Így, amikor Énok arról a „második emberiségről” beszél, akkor azokra érti, amelyek génjeiben csak a jó található, mert a rossz ki lett irtva, és azt a szót, hogy „APOKALYPSIS” nem ismerik. Ami nem más, mint a gonosz, rossz technika általi teljes megsemmisülés, amit az ember saját maga hajt végre, amihez Istennek semmi köze nincsen. Tudom, ha Dante ma élne, nem beszélve a jövőről, művében a poklot teljesen másképpen írná meg, mint akkor. De, mivel idejében élt nem tudta a poklot másképpen kifejezni. Éppen így, ha én is a jövőben élnék, már nem az energia szót használnám, hanem másképpen nevezném meg az Univerzumon túli Erőket. Ezután könyvem legnehezebb részéhez értem, mert ha egy teljesen más értelemmel elemezzük ki a „Miatyánkot”, akkor az Univerzum megvalósulása, és az első világ lényeinek valósága tárul fel benne.
MIATYÁNK „MI ATYÁNK, AKI A MENNYEKBEN VAGY” arra vonatkozik, hogy a Naprendszer helyén először egy energiából álló sűrű képződmény volt, amiben anyagnélküli fénylények uralkodtak. Jézus ezt a valamikori energiából álló sűrű képződményt fejezi ki a MENNYEK szóval. Az ATYA szimbólumával pedig azon első világ fénylényeit, amelyek megteremtették az embert. Ez még jobban kihangsúlyozódik azzal a tisztelettel, hogy „SZENTELTESSÉK MEG A NEVED, JÖJJÖN EL AZ ORSZÁGOD, LEGYEN MEG A TE AKARATOD, MINT A MENNYBEN, ÚGY A FÖLDÖN IS!” Itt megint fel kell hívjam a figyelmet, hogy Jézus tudta, hogy ezen sorok a legtitokzatosabbak és nagyon sok ideig senki nem fogja megérteni. Hiszen annak ellenére, hogy egyszerűnek hangzik, egészen addig ez is túl fog nőni az emberi értelem határán, ameddig nem találunk rá az
54 | 55

«első ‹előző 54-55 56-57 58-59 60-61 következő› utolsó» | 10- ... 20- ... 30- ... 40- ... 50- ... 60- ... 70- ... 80- ... 90-