A latin mackó

Ez enyhelyen aztán megvalósíthatta réges-régi tervét, álmát, latinra fordította a Micimackót, a nálunk is méltán közkedvelt gyerek [felnőtt?] könyvet. Címe, filológiai pontossággal: A. A. MILNEI Winnie Ille Pu... de anglico sermone in latinum conversus auctore ALEXANDRO LENARDO in urbe Sancti Pauli Brasilae A. D. MCMLVIII., tehát angolból ültette át, és Sao Paulóban nyomatta ki 1958-ban, saját pénzén, ötszáz példányban. Borítóján E. H. Shepard a műtől elválaszthatatlan rajza, a főhős és Róbert Gida, utóbbi ültében háttal pajtására támaszkodik, csizmácskáját rántja föl. Csakhogy ez nem akármiféle szokvány fordítás, amúgy betűhíven, szóról szóra: ennek minden egyes sora, passzusa, frázisa eredeti antik idézet, reminiszcencia. Például ki ne emlékeznék a csekély értelmű medvebocs mélyen bölcseleti irályú verselményére: Hétfőn, mikor a hőség rekkenő, eszembe ötlik egy bökkenő: hogy kicsoda a micsoda, s hogy mikor és hova az akkor és oda. Ugyanez latinul: Dies ille, dies Lunae Semper venit opportune Rogo vos et quaero id Quid est quod et quod est quid? Ami félreismerhetetlenül, bravúrosan utal, szinte rímel Celanói Tamás középkori ferences szerzetes annyi nagyszabású zenei rekviemnek [Mozart, Verdi stb.] alapszövegéül szolgáló, számtalanszor citált költeményére: Dies irae, dies illa solvet saeclum in favilla És így tovább, végig az egész... Nekem e becses, szerény formátumú opusból a 14-es sorszámú jutott, szívélyes ajánlással: "a római napokra gondolva Micimackót rómaiul". Derűs mulatsággal lapozgattam, amolyan rokonszenves különcködésnek. vesszőparipájának, kedvtelésének véltem - és lám, mi történt? Valamelyik amerikai pedagógus vagy talán kiadó fölfigyelt, ráharapott: mennyire alkalmas lenne az efféle munka a diákok latinra oktatására, hiszen a "Winnie"-t [így hívják angolul] mindenütt olvassák, a kicsinyek betéve fújják, ebből sokkal könnyebben megértik, mintegy játszva, Cicero nyelvén is. Nem részletezem, hamarosan általánosan használatos tankönyv lett belőle, azóta az Egyesült Államokban több százezer, Svédországban hatvan-, Dániában negyvenezer példányban jelent meg, s a jó ég tudja, még hol és hányban - barátunk ölébe váratlan ajándékul egész vagyon hullott. Az én birtokomban lévő, gondosan megőrzött első edíció pedig ezáltal becses, drága, bibliofil ritkasággá értékelődött fel, amolyan inkunábulum, ősnyomtatvány, bármi külföldi aukción jó áron adhatnám el, majd bolond leszek.

[Lénárd-index] [Lénárd-szeminárium] [előző részlet] [következő részlet]