Lénárd Sándor versei magyar fordításban

Megkíséreltük összegyűjteni a német nyelvű versek fellelhető magyar fordításait - a költői életmű még fordítójára vár, de néhány verset már átültettek magyarra neves költők, műfordítók.

Dél-Amerika Rejtve érintetlen ércfalakban ezüstkincsek, csattok izzanak, órjáskígyó végeláthatatlan teste ring a banánfák alatt. Püspöklila szitakötőszárnyak színe orchideaszirmon ég, tábornokok lázadókká válnak, s Göncölszekér nélkül ég az ég. Alexander Lenard: Völgy a világ végén Magvető kiadó Budapest 1967, 7. o. - valószínűleg saját fordítás | Südamerika Silbererz für hunderttausend Spangen Schläft in unverritzem Urgestein, Überlebensgrosse Riesenschlangen Ringelreihn in dem Bananenhain. Monsignorefarbene Libellen Schweben über Orchideen her, Generäle werden zu Rebellen, Und am Himmel fehlt der grosse Bär.
C.-nek Ha toszkán lennél, szép szerelmesem Dantét tanulgatnám én a kedvedért. Tercinák közt addig vándorolnék Míg úgy ismerlek, mint ő - Beatricét. Ha kínai? Törnék én örömmel Utat teérted a sok jel dzsungelén. Spanyol szenyóra? lovamra kapva Hű Sancho Panzaként vágtatnék feléd. Görög netán? Xenophónnak nyelvén Hajtogatnám a rendhagyó igéket! De angol vagy, a nyelved már beszélem S így mit tehetnék? Meghalok teérted. (Lomb Kató fordítása) | Für C. Wärst Du Geliebteste, Toscanerin, Studierte ich um Dich zu kennen Dante, Durch die Terzinen wanderte mein Sinn Bis er Dich gut, wie Beatricen kannte, Wärst Du Chinesin, bahnte ich den Weg Durch einen Urwald schwarzer Charaktäre; Wärst Du in Spanien, ritte ich dahin Dass ich getreu Dein Sancho Panza wäre, Dächtest Du griechisch sucht ich Xenophon Mit allen unberechenbaren Verben - Doch Du denkst Englisch! Englisch kann ich schon! So plan ich eines nur: für Dich zu sterben.
Fivérem Fivérem jeltelen sírba került idegen földön, csupa idegennel, névtelen haragtól nem menekült névtelen ember - s olykor a félelem láncraver engem, homlokom hidegen verejtékez - egyetlen, mit még a lelkem érez: tilos nevetnem. ( Weöres Sándor fordítása) | Mein Bruder Carl (1944) Mein Bruder liegt im namenlosen Grab, In unbekanntem Land, mit Unbekannten, Der namenlose Haß warf ihn hinab, Zu Ungenannten - Ich fühle manchmal seliges Erwachen, Und meine Stirne ist so leicht und kühl - Dann kommt ein unbenennbares Gefühl: Ich darf nicht lachen.
Rómában 1938 Sok bőhusu püspök s kőaszkéta Úgy mosolyog, mint századok óta S táncol a nagy Dóm árnyain át - Vágynék valamely bizalomra, melegre, És Róma kerengve Rámfonja az utcák néma sorát. Reneszánsz-palotáknak dőlök az éjben, Volt ünnep vázai közt viszi léptem Rossz órán kanyarogva az út, A pokolbeli eb köröz így szakadatlan - Csak néha, titokban Ejt szikkadt számra csókot a kút. (Nemes Nagy Ágnes fordítása) | In Rom Marmorasketen und satte Prälaten Lächeln, wie sie's vor Jahrhunderten taten, Und tanzen im Schatten des Petersdoms - Ich lechze nach etwas Vertrautem und Warmem, Und mich umarmen Die engen, verschwiegenen Gassen Roms - Ich lehne an Rinascimentopaläste - Verwitterte Zeugen verklungener Feste Umschleiche ich langsam zu unguter Stund, Ein teuflischer Pudel zieht ähnliche Kreise, Nur manchmal und leise Küßt mir ein Brunnen den durstigen Mund.
Iréne A habban sellők játszadoznak, A tenger sok sziréne. Fönt a hajón egy játszik, egy, És az az egy: I-r-é-n-e Neptun, matróz, révkalauz, Egy fürtjét kéri kérve. Az iránytű veszti pólusát S feléd mutat: I-r-é-n-e Hogy nézze őt daru, árbóc Nyúlt nyakkal égig érne Albatroszok, sirályok Leskelődnek I-r-é-n-é-r-e Vitorlás és anyahajó, Szigonyos bálna-réme Lobogtatják a zászlót, Kérdik; hol van I-r-é-n-e. Trópusi öblök tiszta vizén Senkiben sincs annyi fény. Egy sor tetovált leány A kapitány Kebelén Féltékenyen Nézi ám - (Hogy sóvárgok utána El nem titkolhatom én sem: Beállok én is a táncba Körülötted Szép I-r-é-n-e.) (Nemes Nagy Ágnes fordítása) | Irene an Bord Im Wogenschaum spielen die Nixen, Die ich wendiger wähne Aber an Bord spielt nur eine, Nur eine: Irene! Neptun, der Lotse, Matrose und Maat Wünschen aus ihrem Haar eine Strähne, Der Kompass selbst vergisst seinen Pol Und zeigt auf Irene! Müde Walfischfänger, Flugzeugträger, Kähne Schwenken ihre Flaggen Fragen nach Irene. Keine glänzt so in tropischer Bucht, Keine strahlt reinere Lust - Die tätovierten Frauen Auf der Brust Des Kapitäns Schauen sie voll Eifersucht. (Widmung: Prinzessin, ich kann's nicht verschweigen Wie sehr ich mich sehne! Auch ich bin Tänzer im Reigen Aller Um Irene!)
Hat év Rómában, 1943. Végezetül úgy tetszik, itt e tájban, Mit nem kínáltak és nem volt enyém, A szőlők és az ódák otthonában Gyökeret vertem s mélyre nőttem én. És így talán, ha benne nyugszom egyszer, Koporsómon, halotti ingemen Átnőtt ciprus- és taxusgyökerekkel, Nem leszek árva, nem oly idegen. (Nemes Nagy Ágnes fordítása) | Sechs Jahre in Rom Ich habe endlich hier in diesem Boden, Der nicht mein eigen war und nicht geschenkt, In diesem Land der Trauben und der Oden Wurzel geschlagen und sie tief gesenkt. So fühl ich mich, wenn ich einst in ihm bleibe, Und wachsen mir durch Sarg und Totenhemd Die Wurzel der Zypresse und der Eibe, Nicht mehr vereinsamt und nicht mehr so fremd.
A tisztiorvos mondja: Mások fájdalma már nem riaszt, Annyi rosszul gyógyult sebet látok. Görbe csontok, törések, szilánkok, Rég nem hadarok rájuk vigaszt - Tudom már, hogy lassú a gyógyulás, De a nyomorék is célba jut, És kedvére csak néha von borút, Hogy egykor hibátlan volt a váz. Igazán csak a bénákat szánom, Akik egykor futottak, s nem futnak már, Csodaszert az idő nekik nem kínál Mozdulatlan fekszenek az ágyon - Együttérzek a szegény büszkékkel, Kiket Bóreász a tenyerén hordott, De a repülés álma szertefoszlott, Élnek a múlt napok üszkével. (Schein Gábor fordítása) | Der Amtsarzt sagt: Ich habe mich gewöhnt an fremdes Weh Weil ich so viele schlecht verheilte sehe, Und fühle in der krummen Knochen Nähe Nicht mehr der wirklichen Tragödie Näh - Ich weiss schon, dass die Wunden langsam heilen, Doch kommt der Krüppel zweifellos ans Ziel, Und an der Glieder ungehemmtes Spiel Denkt er befremdet, denkt er noch zuweilen. Es tun mir nur die Flügellahmen leid, Die einstmals flogen und jetzt nichtmehr fliegen, Die an der Scholle, an dem Schreibtisch liegen Und ihre Panacee versagt die Zeit - Ich leide mit mit jenen armen, stolzen, Die Boreas auf seinen Händen trug, Die nicht einmal mehr träumen von dem Flug Und lieber starr und regungslos verholzen.
A hordár mondja: Nem az enyém itt Egyik csomag sem, Nekem kell mégis Mindet cipelnem. A Föld tengereit Hány hajó futja körbe? S hány év telik itt, Míg eljutnak kikötőmbe? Fél napot se ad ki egy. S elvész, mi elvehető. De késik vagy siet, Enyém itt az idő. (Schein Gábor fordítása) | Der Lastträger sagt: Kein Ballen ist mein Den mein Griff erfasst - Aber alle zusammen Sind meine Last. Kein Schiff, das für mich Seine Anker fällt - Und doch fahren alle In meine Welt. Kein Tag, der mir seine Zwölf Stunden leiht - Aber alle zusammen Sind meine Zeit.
Az őrült mondja az ápolónak: Itt fülük van a falaknak. Odaát egy spicli lakik. Csitt! Ha megmukkansz, elkapnak - Az ágy alatt van a csapda Lefedve ágakkal, levéllel. Jaj nekem, ha elalszom éjjel. Megnyílik az akna. Tessék, itt van a mikrofon. A kertben meg a hurok. Tudom, amit tudok. Nem kell több pofon. Mert hatalmas az Úr, És mindenki gyanús. Kuss... A spicli én vagyok, s a hurok szorul... Jól mennek a dolgok, igaz, apus? (Schein Gábor fordítása) | Der Irrsinnige sagt zum Wärter ('39) Hier haben die Wände Ohren Der Nachbar ist Poizist Pst! Sonst sind wir verloren - Unter dem Bett ist die Falle Und in dem Kasten die Blätte, Wehe, wenn ich in die Nähe trete Oh! ich falle! Hier ist das Mikrophon Im Garten hängt der Strick Zurück! Auf und davon! Der Herr ist mächtig, Wir sind verdächtig Psst... Vielleicht bin ich selber Polizist... Sagen Sie, es geht alles prächtig!

[Lénárd-index] [Írásai] [Lénárd-szeminárium]