# Lengyel Balázs: Két Róma. Emlékezés, 1948-1993 ## in L.B.:Két sorsforduló, Balassi Kiadó, Budapest, 1998. (ugyanez az esszé megjelent : In memoriam Nemes Nagy Ágnes. Erkölcs és rémület között, Nap kiadó) |
Olykor Lénárd Sándort is meglátogattuk a Piazza di Spagna közvetlen közelében, a Via Babuinón. Lénárd németül verselt, Hermann Hessével és Thomas Mann-nal levelezett. Rilkét viszont utálta. Avult, jelentette ki, kettőnk, sőt hármunk (Pilinszkyt is beleértve) szeretett költőjéről. Hogy voltaképpen miért utálta, azt a német költészet akkori állapota alapján lehetne csak tisztázni. Az ilyesmi szinte nemzeti ügy. Lénárd a Magyar Akadémia orvosa volt, s bajainkban sokat segített nekünk. Otthon Bachot játszott, mindig Bachot. Egy szerencsétlen fiatal olasz nővel élt, akinek sejtelme sem volt, hogy mit beszélnek körülötte. Aztán fogta magát és elment Dél-Amerikába. Lefordította latinra a Micimackót, s egyszerre világhírű lett. Magyar könyveit sorban kiadta a Magvető Kiadó, jó értelemben vett bestseller valamennyi. Mikor még Rómában volt, tehát sokkal korábban, Pilinszky és Toldalagi pedig már elmentek, véletlenül benyitottam üres szobájukba, mindössze két könyvet találtam ledobva a sarokba: Alexander Lenard egy-egy dedikált német kötetét. A mi példányunk ma is megvan. A Magyar Akadémiában mindenki ismerte Lénárd A. Sándort az olasz szobalányoktól kezdve a portásig. Lehet, hogy Pipinek és Totónak a tapintat nem volt kenyere?

[Lénárd-index] [Lénárdról] [Lénárd-szeminárium]